Las Palmas, Gran Canaria
![](/static/images/logos/site-logo.png)
Alona
Axel Borchgrevink
Sat 11 Dec 2010 13:41
Lørdag 11. desember, 28:07.43N 15:25.37W
Har hatt noen fine seildager østover igjen blant Kanariøyene, til Gran
Canaria, hit Bente og Henrik kommer om en uke. Hadde en lang seilas i går, fra
Marina San Miguel sør på Tenerife. Så fort jeg hadde kommet utpå blåste det
liten kuling, igjen. Men med vinden rett bakfra merker en mye mindre til den –
ettersom båten beveger seg med vinden blir vinden over båten svakere, mens det
selvsagt er motsatt når en seiler mot vinden. Jeg beholdt derfor fullt storseil
oppe, og håndstyrte for å holde nøyaktig kurs og unngå en ukontrollert jibb. Det
er når vinden får tak på motsatt side av seilet, og feier det og bommen tvers
over, med stor kraft. I frisk vind er dette selvfølgelig farlig bare for hoder
som måtte befinne seg i veien. Men selv om dette kan unngås ved ikke å ha hodet
i nærheten, kan det også gå hardt utover riggen. I verste fall kan masten gå
overbord. Nå har jeg under sånne forhold alltid rigget en såkalt preventer-line,
fra tuppen av bommen og framover, for å forhindre at dette skal skje. Det er
likevel best å unngå, ettersom båten kan gå skikkelig på trynet med sterk vind
inn fra feil side i et fastbundet seil.
Utenfor Punta Montaña Roja – en bratt klump av et fjell som stikker ut på
det sørøstlige hjørnet av Tenerife – bygget det seg opp noen bratte, høye bølger
som båten begynte å surfe i. For første gang denne turen så jeg ti-tallet på
loggen. Herlig følelse av stor fart, der det sprutet fra bølger som brøt på
begge sider – pytt pytt at fleecen som lå i cockpiten fikk seg en dusj, det var
uansett strålende sol og varmt i lufta.
Etterhvert avtok bølgene, og vinden la seg til en frisk bris. Jeg koblet
inn vindroret, og ble sittende ved rattet for å se hvordan det fungerte. Det så
bra ut en god stund, inntil en vindkantring gjorde at vinden fikk tak på ‘gal’
side av storseilet. Det ble stående slik, bakket, et par sekunder, men innen jeg
fikk koblet fra vindroret og rettet opp kursen sa det plutselig bang, og seilet
kom farende over, nettopp slik jeg ikke ville. Blokken preventeren var tredd
gjennom hadde rett og slett røket. (Jeg bør visst slutte å kjøpe billige blokker
på Biltema!) Heldigvis ingen skader på seil, bom, vant eller mast, men
preventerlinen hadde røsket over båndet som holdt jolla surret på dekk, og revet
løs en rekkestolpe. Lett sjokkskadet fikk jeg surret jolla på plass igjen, tatt
ned storseilet, og erstattet det med bare fokka – en mye enklere seilføring for
vindroret å håndtere. Seilasen fortsatte i roligere former, med sol og bar
overkropp, musikk fra stereoen, og jevn fart mellom seks og syv knop, mens jeg
koste meg med seil-mystikeren Bernhard Moitessiers beretning fra sin
bryllupsreise til Stillehavet og rundt Kapp Horn.
Kom inn i havn nærmere midnatt, etter en flott mørkesilas de siste timene.
Og i dag har jeg funnet en nordmann med sveiseverksted ombord, som skal fikse
rekkestolpefestet for meg. Så bare jeg får skaffet meg noen bedre blokker er
alle problemer løst. Planen er å bli her i Las Palmas en uke, for å fikse dette
og andre småting, samt se litt av byen og kanskje øya. Med solskinn og blide
mennesker rundt meg virker det som en bra plan. |